Traducerea și adaptarea Adrian Ilina(adi_ilina@hotmail.com) resincronizare CODYBOSS1969
Coloniile americane.
Este al treilea an de război
între Anglia și Franța
pentru stăpânirea continentului.
Trei oameni, ultimii ai unei nații dispărute
sunt la frontiera de vest, la râul Hudson.
ULTIMUL MOHICAN
"Ne pare rău că a trebuit să te omorâm Frate!"
"Ne plecăm în fața curajului, iuțelii și puterii tale. . ."
Bună! John Cameron!
Alexandra, mai pune trei tacâmuri.
Chingachgook! Ce mai faci?
Stăpânul Vieții e bun, John.
Încă un an a mai trecut.
-Cum îți mai merge? -Mă descurc. . . Chiar așa!
Nathaniel.
Salut, John.
Ai mai făcut schimbări pe aici. -Da, am făcut.
-Alexandra. -Bine ai venit.
-Jack, ce mai faci? -Bună, Nathaniel.
-Cum ți-a mers? -Bine, mulțumesc.
Pe unde mai vânați?
La vest de Continental.
De ce e și Uncas cu tine?
Trebuia să rămână cu o femeie, să-și facă un rost.
Am fost pe pământurile Mohawk, opt km de-a lungul râului.
-Acum sunt ale lui Jospeh Brandt. -Ați strâns multe blănuri?
Strângeam și mai multe! Numai furtuna ne-a oprit?
-Unde faceți comerț cu ele? La Castleton? - Schuylerville
Schuylerville. Pe argint olandez.
Francezii și englezii plătesc doar cu mărgele colorate și băutură.
Ce e, Jack? Ce te aduce aici?
O armată de francezi și indieni se îndreaptă spre sud dinspre Fort Carillon. . .
ca să lupte cu englezii.
Îi ajut pe englezi să adune oameni din New York care să refacă rândurile Coroanei.
Și oamenii de aici se înrolează?
Vom vedea asta dimineață. Voi unde vă îndreptați?
Spre cascadă, la vânătoare. Vine iarna Can-tuck-ee.
Trebuie să găsim o femeie Delaware pentru Uncas.
iar ea să-i spună, "Tu ești acela!" Și să-i facă mulți copii.
Și atunci o să ai un băiat ca mine.
Niciodată!. Tu ești prea puternic.
-M-ai îmbătrâni înainte de vreme. -Asta îi face și mamei sale.
John Cameron, îți mulțumim pentru primire.
Mohawk nu caută ceartă cu francezii.
Vând blănuri la francezi.
Acum, francezii aduc indieni Huron, Ottawa,
Abenaki pe pământ Mohawk.
De aceea, Mohawk se va lupta cu francezii și cu Huron.
Vorbesc în numele lui Râu Geamăn, Mohawk din neamul celor șase națiuni.
Maiestatea Sa, Regele George, vă este recunoscător.
-Mai mergem mult prin valea asta? -Până la Fortul William.
Adică la mai bine de două nopți de aici. . .
-Va fi de ajuns ca să ne reamintim că Franța este dușmanul nostru. -Franța este dușmanul vostru.
Și dacă francezii ne atacă fermele, cât stăm în fortul vostru?
-Ce veți face atunci, locotenente? - Vom lupta pentru casele voastre,
pentru Rege, pentru țară.
Și de aceea, oameni buni, trebuie să vă alăturați nouă.
Voi faceți ce vreți cu scalpul vostru. . .
Dar nu ne spuneți ce să facem cu al nostru!
Ăsta e patriotismul tău? Un supus loial Coroanei?
Eu nu sunt supusul nimănui.
Sunt de acord cu ce au spus John și Nathaniel,
Dar cred că Anglia este suverana noastră. . .
Eu rămân acasă.
Și pentru oricare, sunt dispus să-i primesc familia la fermă și să rezistăm împreună.
După câte îmi dau seama
aici sunt destui pentru înrolare.
E o luptă pe care trebuie să o purtăm.
Dar mai întâi să cunoaștem condițiile generalului Webb.
-Ce vrei să spui? -Mergem la Albany.
Atenție!
Dă o mână de ajutor la bagaje.
Dacă nu li se va permite să plece să-și apere familiile și casele,
în situația în care francezii atacă fermele,
atunci nici un corp de voluntari nu va pleca la Fort William Henry.
Dacă nu fac raport, vor suporta consecințele.
-Oricare dintre băieți poate dispărea. -Vor fi găsiți.
Nu cred că Majestatea Sa, îngăduitoare ca de obicei,
va avea ceva de obiectat, dacă credincioșii săi supuși americani
vor doiri să-și apere căminele și familiile lor.
Adică li se va îngădui să plece
ca să-și apere așezările dacă sunt atacate?
Desigur.
Tocmai ați obținut un corp de coloniști voluntari, dle general.
Maior Duncan Hezward, la ordinele dvs., domnule!
În drum spre fortul William Henry, cu misiune oficială.
-Ai călătorit bine, sper. -Da.
Dar nicăieri altundeva, de la Bristol la Albany
n-am mai întâlnit ceva asemănător.
Ce vrei să spui?
Coroana, nevoită să negocieze condițiile de înrolare!
Știu că nu e deloc ușor să te înțelegi cu acești coloniști.
Sunt foarte obositori, nu? Dar așa sunt obiceiurile pe aici.
Credeam că politica britanică este "Anglia în toată lumea", domnule.
Văd că faci parte din Regimentul 35 Infanterie cantonat la fortul William Henry
sub comanda colonelului Munro.
Eu voi conduce Regimentul 60 spre fortul Edward.
Explică-i maiorului că nu are de ce să se teamă.
de acest general marchiz de Montcalm în primul rând,
și că nu va avea nevoie de voluntari, în al doilea rând,
toată lumea știe că francezii au o fire războinică.
Din voluptatea lor latină
combinată cu puturoșenia galică,
rezultă că mai degrabă mănâncă și își admiră chipul în oglindă, decât să lupte.
Îndrăznesc să întreb dacă ați auzit de fiicele colonelului Munro?
Trebuia să mă întâlnesc cu ele la Albany și să le escortez până la fort.
Tu, de colo! Cum îți spune Munro?
Scoțianul ți-a trimis pe unul din aliații Mohawk ca să-ți fie ghid.
Magua.
Fiicele scoțianului sunt la reședința Poltroon.
Vă va însoți o companie a Regimentului 60 și Magua va fi ghid.
Ne vedem în zori, în tabără la 6 fix. Vezi să fii acolo!
Îl iau eu domnule.
Cora!
Duncan!
-De când ești în Albany? -De prea multă vreme.
-Și tu? -Abia am sosit.
Ce bine că te-am întâlnit.
Nu știu ce să-ți spun, Duncan.
Alice și eu am depins de tine și te-am respectat de când eram mici.
Dar sentimentele mele nu merg mai departe de prietenie.
Nu-ți dai seama?
Respect și prietenie. . .
Nu asta stă la baza unei căsătorii?
Iar restul poate veni cu timpul?
-Așa spun unii. -Unii?
-Vara mea, Eugenie, tatăl meu. . . -Cora, în adâncul inimii eu știu
că îndată ce ne vom lua vom fi cea mai minunată pereche din Londra.
Sunt sigur de asta.
Așa că lasă-i pe cei dragi, pe tatăl tău, să facă ce e mai bine
Dacă ești nehotărâtă, lasă-te pe seama judecății lor.
Și a mea.
Te mai gândești?
Te rog, gândește-te la asta.
Da.
-Așa o să fac. -Duncan.
Doamne, ce mare te-ai făcut.
-Plecăm de dimineață? -Da.
N-o să dorm în noaptea asta. Ce aventură. Ai văzut pieile roșii?
Câteva.
Nu am nici un chef să mă întorc în Portman, după atâta sălbăticie.
-E așa de palpitant, Duncan. -Poate fi periculos.
Prostii. Tata nu ar fi trimis după noi.
-Vrei ceai? -Da, mulțumesc.
Alice?
-Facem un popas? -Da.
Hei, tu!
Băiete, trebuie să ne oprim.
-Femeile sunt obosite. -Nu aici.
Peste două leghe. Apă bună. Ne oprim acolo.
Nu, ne oprim în poiana din față.
După ce se odihnesc doamnele, mergem mai departe. Înțelegi?
Magua înțelege că Omul Alb este ca un cățeluș pentru femeia sa.
Când ele vor să mănânce, își pune jos tomahawkul ca să le facă pe plac.
Poftim? Ce ai spus?
Magua a spus că îi înțelege pe englezi foarte bine.
Duncan, nu.
Asta în cazul în care ținta îți este mai bună decât judecata.
Răniții trebuie să se întoarcă la Albany.
Nu pot merge cu noi în nord.
Stai!
-Avem nevoie de cai. -De ce ai gonit caii?
-De ce nu-l întrebi pe el? -Sunt prea ușor de urmărit.
Se aud de la o milă.
Ia-ți o muschetă.
Ne îndreptam spre fortul William Henry.
Vă ducem noi la fort.
Acum, trebuie să plecăm de aici, repede.
Doar dacă nu vreți să așteptați un alt atac al indienilor Huron.
Băiete, aș vrea să-ți mulțumesc pentru ajutor.
-Mai avem mult? -O noapte și ceva.
-Se pare că ne-am îndepărtat de ei. -Poate.
Poate că nu sunt singuri. Poate că șeful lor Huron se întoarce...
Ghidul? E Mohawk.
Nu Mohawk. E Huron.
Ce motiv avea s-o omoare pe fată?
-Ce? -Cea brunetă.
Miss Cora Munro? S-o omoare?
Nu a văzut-o niciodată. E aici de o săptămână.
Căuta răzbunare. L-a jignit fata cu ceva?
Nu.
Cum de erați prin apropiere.
Am dat peste urmele lor. I-am urmărit.
Sunteți de la Fortul William?
-Nu. -Fortul Edward atunci?
Mergeam spre vest, spre Can-tuck-ee.
Dar e război. Cum de mergeți acolo?
Păi, ne îndreptăm spre nord, apoi o luăm la stânga.
Credeam că toți cercetașii coloniști sunt în miliția populară.
Iar miliția se bate cu francezii în nord.
Nu sunt cercetașul nimănui. Și nici nu fac parte din vreo miliție.
Ottawa, doi francezi.
Ce-ai spus?
Oglinzi,
unelte, haine.
Totul e înăuntru.
N-au luat nimic.
S-au mișcat repede.
Sunt puși pe război.
Să ne ocupăm de ei.
Lasă-i așa.
Oricine ar fi fost, chiar străini, au măcar dreptul la o înmormântare creștinească.
Să mergem, miss.
Nu merg. Am văzut ce înseamnă războiul, domnule,
dar nu am mai văzut un război purtat cu femei și copii.
E o cruzime la fel de mare ca indiferența voastră.
Miss Munro,
N-au fost niște străini pentru noi.
Și îi lăsăm așa cum sunt.
De ce nu i-ai îngropat pe oamenii aceia?
Oricine ar fi pe urmele noastre ar vedea că am trecut pe acolo.
Îi cunoșteai bine?
Ați făcut ce era mai bine pentru noi și îmi cer scuze.
V-am înțeles greșit.
Suntem obișnuiți cu asta.
Tatăl meu m-a prevenit. . . -Tatăl tău?
Chingachgook. M-a prevenit să fiu atent la oameni ca voi.
Da?
Hai să mergem
Nu, nu se poate.
-De ce? Hai! -Nu.
De ce s-au întors?
Pământ sacru.
Unde este familia ta adevărată?
Ei mi-au înmormântat părinții și surorile.
Chingachgook m-a găsit și m-a crescut ca pe fiul său.
Îmi pare rău.
Nu.mi amintesc. Aveam vreo 2 ani.
Cum ai învățat engleza?
Tata ne-a trimis pe mine și pe Uncas la școala parohială, când aveam 10 ani.
De ce trăiau acești oameni într-un loc atât de lipsit de apărare?
După 7 ani de serviciu militar în Virginia, au venit aici. . .
pentru că la frontieră este unicul pământ disponibil pentru cei săraci.
Aici, nu sunt sub stăpânirea nimănui.
Și nu trăiesc la mila nimănui.
Numele lor era Cameron.
John și Alexandra Cameron.
Poporul tatălui meu spune că la nașterea Soarelui
și a surorii lui, Luna, mama lor a murit.
Așa că Soarele a dat trupul ei pământului și așa a țâșnit viața.
Iar din pieptul ei, a dăruit stelele.
Stele care îi vor aminti mereu în noapte de sufletul ei.
Așa trebuie să se fi întâmplat și cu Cameronii
La fel și cu ai mei, cred.
Ai dreptate dle Poe.
Nu stă în puterea noastră să înțelegem ce se petrece aici.
Și nici nu e așa cum ne-am imaginat la Boston sau la Londra.
-Iartă-mă dacă te-am dezamăgit. -Nu, dimpotrivă.
Mă frământă acum cu mult mai mult
decât mi-aș fi putut vreodată imagina.
Trebuie să trecem de coasta următoare. Fortul e puțin mai jos.
Oamenii regimentului vor aduce apă din lac,
vor face focurile și vă vor asigura tot confortul de care aveți nevoie.
De-abia aștept să-l văd pe tati.
Foc!
Deschide.
-Sunt maior Duncan Heyward. -Căpitan Jeffrey Beams.
-Nu ne așteptam să treci blocada. -Să mergem la Munro.
Salutare băieți.
-Nathaniel. -O tragedie, Jack.
Uncas! Credeam că tu și Nathaniel n-o să vă înrolați.
Nu am făcut-o. Am trecut pe aici să vedem cum vă descurcați.
Tati!
Alice. Cora. Ce căutați aici?
Și unde naiba sunt întăririle mele?
Cheamă-l pe dl Phelps.
V-am spus să stați departe. De ce num-ați ascultat?
-Când? Cum? -Scrisoarea mea . . .
-N-am primit nimic. -Ce?
-Am trimis trei curieri la Webb. -Unul singur a sosit. Magua.
-Și nu ne-a spus de nici un asediu. -Atunci Webb nu știe ce e aici?
Domnule, Webb habar nu are. De aceeea nu atrimis întăriri.
Ce s-a întâmplat cu voi?
-Pe drumul dinspre Geroge. Am fost atacați. - Dar n-am pățit nimic.
Voi sunteți bine?
-Da. -Ce se va întâmpla aici, tată?
-O să fie bine. -Magua ne-a atras în capcană.
Au murit 18 oameni. Acești oameni ne-au ajutat. Ne-au condus aici.
Vă mulțumesc. Aveți nevoie de ceva?
-Praf de pușcă. -Și niște alimente.
Vă rămân îndatorat.
-Miss Cora, ce mai faceți? -Bine, dle Phelps.
Dna McCann o să vă dea niște haine uscate.
Mulțumesc.
Du-te cu sora ta, Alice.
O să fie bine, fetițo.
O să fie bine.
Domnule, aș putea să vă întreb care e situația?
I-am văzut pe francezi meșterind ceva pe culme.
Tunurile lor sunt mai mari și au mai multe decât noi.
De aceea noi ne adăpostim, în timp ce ei sapă 30 de metri de tranșee pe zi.
Și când tranșeele se vor apropia la 200 de metri de fort,
își vor aduce armamentul greu și ne vor arunca pe toți în aer.
Se pare caă sunt la 300 de metri.
Dacă sapă 30 de m pe zi, mai avem 3 zile.
Fir-ar să fie!
Puteți să trimiteți un curier până la Webb.
Nimeni nu poate să ajungă la Albany și să aducă și întăririle în 3 zile.
Dar Webb nu e în Albany. De 2 zile e la Fort Edward cu Regimentul 60.
Webb este la Edward?
-Da, domnule. -Asta e numai la 20 km.
Poate fi poimâine aici cu întăririle.
Dumneata! Alege un om. Maiorul Heyward va face o diversiune.
Eu voi scrie un mesaj. Căpitanul Beams ți-l va aduce.
Mai e ceva. Cabana lui Cameron. La frontieră.
Am trecut pe acolo ieri. A fost arsă și toți uciși.
Au fost luptători Ottawa, aliați cu francezii.
Da. Și?
A fost un atac de război.
Asta înseamnă că vor mai ataca de-a lungul frontierei.
Vă mulțumesc, domnilor.
Oamenii de aici, idienii Mohawk, coloniștii au familii acolo.
Asta-i tot.
Așa a fost să fie. Nimeni nu a fost cruțat.
Sunt lucruri fără importanță față de interesele Coroanei.
Se petrec multe grozăvii aici, în teritoriile americane.
Dar noi trebuie să ne facem datoria. Să-i înfrângem pe francezi.
O să trimit un curier la Webb.